Važena Lída!  		Dennach dne 22.02.2011 
	Jsem tak překvapení a dojatí s tvé včereiší  správi  že nenajdu slova. 
 Werner sice už ve svém poslednim Faxu  trochu skomoleně a nečítelně psal  a nasnačil  že mu není dobře,  tak že jsem nakonec tušíl že se měl trochu zmotanou hlavu.
	Jíž delši dobu se cítil pronásledování a ožizení pronajimatelem.  Navic si myslel stale,  že se sním nejedná spravedlivě. Několikrat mně nasnačil, že potřebuje někoho kdo by ho mohl  jako - člověka bez sluchu-  dustoině  sastupovat před soudem a na uřadech.   
 Tím vice ted litují že jsem vúbec neviděl možnost mu  tak s dálky poskytnout  pomoc.  
	Werner byl odjak živa velice skromní, dobrosrdečny a snašenliví člověk. Byl ctěny nejen v okruhú spolulescú ve skalách, ale i ve všedním životě  byl vždy ochoten pomoci.    
	Posledni dobou se stěžoval  čim déle tím vice, a  cítil se nepochopeni a neporozuměni i ve svém  bližím okoli.
	 Asi jen Tobě duvěřoval.  Přesto že si pracovala a  ošetřovala svou maminku,  našla si  vždy ještě dost času ho navštěvovat a pomáhat mu a navíce,  ještě i nás informovat.      Za to tobě svlašt děkujeme a tak jsme byli  vždy rádi, že v tobě měl osobu upřimného vztahu.  
	
	Nyni již se nemusi bát, že ho někdo nechá vyhodit se svého - sice ruinovaného - ale přes to milovaného domová, a že  nemusí odevzdat svobodú tím,  že by se  musel stěhovat do nějakeho odstrašujiciho starobince.
 
			Werneroví už mužeme přát jen dobrou cestu do nebí - 
				" Ahoj - Ti budež  věčně v naší pamětí."
	
 Jak tobě,   tak i všem ostatnim smutečníkum zdělíme naší upřimnou soustrast. 

Ve společném smutku  a přatelství     
  sustaneme
Dorka a Ruda Krause a Margit Múller a vžichní ostatní bývaly kamerádi 
 
Ps: I gdyž nebudeme moci príjet na pohřeb,  tak bychom přece rádi věděli kdy a kde se to bude konat.    Navice nám prosim napiš svou osobní adressu.