Ahoj  Lida!			Dennach dne 7.3.2011

Margita našlá náhodou tvojí adressu, a hned mně to telefonovala.  Ted píšu uplně noví dopis,   ale ten fax s prvniho dne pošlu take  sebou.

 	Jak jsem dostal tvuj fax o úmrtí Wernera,  tak jsem byl v první chvíli tak doražení take ze soucitu  s tebou,   že jsem  vúbec nemohl pořadně myslet .   Jak jsem to měl napsaní,  tak váš  Fax byl asi už odpojení.   Ale protože  ti jsi byla přece tá osoba která nám  vždy hned podala správu když Werner zas musel do nemocnice.
	S kazdého jeho posledných  psaní se dalo vyčíst,  že se cítil čím dal tím vice  vyhoštěny se společností, a jak  přece  měl jedině v tobě oporú, a dúvěřú.    
	Mý staré kamerády jsme všichní hodně smutné že Werner už musel odejít. 
	Od začátku našeho lesení v 1950  ve skaláku nás Werner doprovaděl a býl s námí  at ve Vysokých Tatrách, tak vžude kde jsme něco podnikali, vždycky byl přitom.    Aš do našeho odstěhováni v roce 1967.   Ale i  potom nám byl   zde v německú vždycky  vítan,  jen škoda že jsi nebylá  častěji  sebou.  
	Zˇe se mu v poslední době vedlo čím dál tím huř, to jsem už po delši dobú zaregistrovál  s jeho dopisu, v kterých ze čím dál tím více stěžoval na  byt a poměry ve sve okolností,  ale   k sve nemocí se začátkem  nechtěl nějak  přisnat .  
	
	Ted jsem dostall E-Mail s Turnová od Vladimíra Prochazký.   To je syn legendárního Chrousta - předsedy tělesné výchovy a sportu  v Liberci -  ktery nám v oddílu  vždy zajistíl svoji podporú.    A to po válce,  obsvlášt   prevážně němcum, nebylo samozřejmé,  ale právě to  nám všem dalo  tenkrát pocit domoviny  u  Horolezcu.
	Ted chce" Mladí Chroust "  jako "mountaineering journalist"  Werneroví  věnovat  vzpominkový web-ový  stránky s fotkama v  internetu.  

Muj příspěvek   ktomu bude krátky životopis a popis některých společnich zažítkú.
	Werner zanechál určitě take nějaké vzpominkovy fotky nebo podobné věci, doufám že se to nestratilo.  Kdo by to mohl ted mít?
	Přejeme tobě všecko dobrého
	Pozdravý  od 		Ruda Krause s Dorkou a take od Margit